Névtelen Biblia

Pál levele az Efeszoszban lévő szenteknek

Pál, Isten akaratából a Messiás Jézus kiküldöttje, a szenteknek, akik Efeszoszban vannak és hitelesen hűséges hívők¹ a Messiás Jézusban: Kegyelem nektek és békesség Istentől, a mi Édesapánktól, és az Úrtól, a Messiás Jézustól!

Áldott az Isten és a mi Urunk, a Messiás Jézus Édesapja, aki megáldott minket minden szellemi áldásban, a mennyei tartományokban a Messiással; aszerint, ahogyan kiválasztott minket őbenne már a világrendszer alapjainak lefektetése előtt, arra, hogy mi szentek és szeplőtelenek legyünk az ő színe előtt önzetlen szeretetben; miután előre elhatározta, hogy minket fiaivá fogad a Messiás Jézus által önmagához, az ő akaratának jótetszése szerint: az ő kegyelme dicsőségének magasztalására! Ebben a dicsőségben kegyelmesen körbevett minket a Szeretettben; akiben miénk a váltságdíj általi felszabadulás az ő vére által, a bukások elengedése, az ő kegyelmének gazdagsága szerint. Ezt a kegyelmet bőségesen árasztotta ránk minden bölcsességben és okos értelemben, miután megismertette velünk az ő akaratának titkát az ő jótetszése szerint, amelyet célul tűzött ki magában az idők teljességének rendjére nézve: hogy egy fő alá szerkeszt mindent a Messiásban, ami a mennyekben és ami a földön van. Igen, őbenne, akiben örökösökké is lettünk téve, miután előre el lett felőlünk határozva – annak célkitűzése szerint, aki mindent az ő akaratának tanácsa szerint munkál –, hogy legyünk mi az ő dicsőségének magasztalására, akik már előre reménykedtünk a Messiásban.

Akiben ti is – miután hallottátok a valóigazság Kinyilatkoztatását, a ti megmenekülésetek Jóhírét, amelyben miután hittetek is – el lettetek látva biztonsági pecséttel az ígéret Szent Szellemével, aki a mi örökségünk foglalója, a tulajdonnak a váltságdíjjal történő felszabadítására, az ő dicsőségének magasztalására.

Emiatt én is, miután hallottam a nálatok levő hitről az Úr Jézusban, és az összes szent iránti önzetlen szeretetetekről, nem szűnök meg hálát adni értetek, amikor említést teszek rólatok az én imádságaimban, hogy a mi Urunk, a Messiás Jézus Istene, a dicsőséges Édesapa adja meg nektek a bölcsesség és lelepleződés Szellemét az ő pontos megismerésében, és a ti elmétek megvilágosodott szemeit, azért, hogy megtudjátok, mi az ő elhívásának reménysége, és mi az ő öröksége dicsőségének a gazdagsága a szentekben, és mi az Ő csodás erejének mindent túlszárnyaló nagysága ránk, a hívőkre nézve, az ő erős uralkodói hatalmának működése szerint, amelyet működtetett a Messiásban, amikor feltámasztotta őt a halottak közül, és az ő jobbjára ültette a mennyei tartományokban, felül minden fejedelemségen, hatalmasságon, csodás erőn és uraságon, és minden megnevezhető néven, nemcsak ebben a világkorszakban, hanem a készülődőben is: és mindent az ő lábai alá rendelt; és őt adta főül minden fölé a kihívottak összességének, amely az ő Teste, a teljessége a „mindent mindenben Beteljesítőnek”.

Titeket is beteljesít, akik halottak voltatok az elbukások és a bűnök miatt, melyekben egykor jártatok ennek a világrendnek a korszaka szerint, a makacs meggyőzhetetlenség fiaiban most működő szellem légtere feletti hatalmasság fejedelme szerint, akik között egykor mi is forgolódtunk mindnyájan, a mi hústestünk kívánságaiban, amikor a hústest és a gondolatok akaratát cselekedtük, és természet szerint a harag gyermekei voltunk, mint a többiek is. De az Isten, gazdag lévén irgalomban, az ő nagy önzetlen szeretete miatt, amellyel szeretett minket is, akik halottak voltunk az elbukásokban, együtt megelevenített a Messiással (kegyelemmel vagytok megmentve), és együtt támasztott fel és együtt ültetett a mennyei tartományokban a Messiás Jézusban: hogy megmutathassa az eljövendő korszakokban az ő kegyelmének mindent túlszárnyaló gazdagságát hozzánk való jóságában a Messiás Jézusban.

Mert a kegyelemmel vagytok megmentve, a hit által, és Istennek ez az ajándéka nem tőletek van, nem cselekedetekből, hogy senki ne dicsekedhessen. Mert az ő alkotásai vagyunk, a Messiás Jézusban azokra a jó cselekedetekre teremtve, amelyeket előre elkészített az Isten, hogy azokban járjunk.

Ezért emlékezzetek arra, hogy ti, az egykor hústestben élő nem-zsidó nemzetbeliek, akiket „körülmetéletlenségnek” hív a hústestben élő, kézzel csinált úgynevezett „körülmetéltség”: hogy ti abban az időben a Messiás nélkül voltatok, kizárva Izrael polgárjogából, az ígéret szövetségeire nézve is idegenek, elváró reménységgel nem rendelkezők, és Isten nélküliek a világban. Most pedig a Messiás Jézusban ti, akik egykor távoliak voltatok, közeliekké lettetek a Messiás vére által.

Mert ő a mi békességünk, aki a két felet eggyé tette, és az elkülönítés választófalát lerontotta, aki az ő hústestében eltörölte az ellenségeskedést, a dogmákban megadott parancsolatok törvényét: hogy a kettőt önmagában teremtse eggyé, egy addig ismeretlen újfajta emberré (ezzel békességet szerezve); és hogy kibékítse a két felet az „Egy Testben” az Istennel a kereszt által (ezzel megölve az ellenségeskedést önmagában). És azzal, hogy eljött, megbékélést hirdetett Jóhírként nektek, a távoliaknak, és a közelieknek, mivelhogy őáltala van bejárásunk, mindkét félnek, egy Szellemben az Édesapához.

Így tehát nem vagytok többé idegenek és jövevények, hanem a szentek polgártársai és az Isten háznépe, akik rá lettetek építve a kiküldöttek és az isteni szóvivők² alapjára; miközben a Sarokkő maga a Messiás Jézus, akiben az egész épület, ahogy egyre inkább egybe van szerkesztve, szent templommá növekedik az Úrban: akiben ti is együtt épültök az Isten lakhelyévé szellemben.

Ezért vagyok én, Pál a Messiás Jézus foglya értetek, nemzetbeliekért, ha ugyan hallottatok Isten kegyelmének intézéséről, amely nekem adatott irántatok: hogy lelepleződés útján ismertette meg velem a titkot, pontosan úgy, ahogy röviden előbb már megírtam. Ennek elolvasásából képesek vagytok felfogni az én megértésemet a Messiás titka felől, amely más nemzedékek idején még nem jutott az emberek fiainak tudomására úgy, ahogy most le lett leplezve az ő szent kiküldötteinek és szóvivőinek szellemben, hogy a nemzetbeliek örököstársak, és részestársai a Testnek, és részestársai az ő ígéreteinek a Messiás Jézusban a Győzelmi Jóhír által. Ennek lettem közvetítő-segédje az Isten kegyelmének ajándéka szerint, amely nekem adatott az ő csodás erejének működése szerint.

Nekem, minden szent között a legkisebbnek adatott meg ez a kegyelem, hogy a nemzetek között mint Jóhírt hirdethessem a Messiás kikutathatatlan gazdagságát, és hogy felvilágosítsak mindenkit arról, hogy kicsoda a közös részesedésünk abban a titokban, amely el volt rejtve öröktől fogva az Istenben, aki mindeneket teremtett a Messiás Jézus által: hogy ismeretessé lehessen most a fejedelemségeknek és a hatalmasságoknak a mennyei tartományokban a kihívottak összessége által az Isten sokszínű bölcsessége; aszerint az örök célkitűzés szerint, amelyet a Messiás Jézusban, a mi Urunkban valósított meg; akiben van a bátor kiállású szólásszabadságunk és a bizalommal való bejárásunk Istenhez az ő hite által. Kérlek tehát, ne csüggedjetek el az értetek viselt nyomorúságaim miatt, amelyek a ti dicsőségetekre vannak.

Ezért meghajtom az én térdeimet a mi Urunk, a Messiás Jézus Édesapja előtt – akiről neveznek minden nemzetséget mennyen és földön –, hogy adja meg nektek az ő dicsőségének gazdagsága szerint, hogy csodás erővel megerősödjetek az ő Szelleme által a belső emberben, és hogy lakjon a Messiás a hit által a szívetekben, ahogy a szeretetben már meggyökereztetek és meg lettetek alapozva annak érdekében, hogy így teljes erőtök legyen megragadni az összes szenttel együtt, hogy mi a szélesség, hosszúság, magasság és mélység, továbbá megismerni a Messiás minden ismeretet meghaladó szeretetét: hogy így beteljesedjetek az Isten egész teljességéig.

Annak pedig, aki képes mindennél többet megtenni, mérhetetlenül többet annál, amit kérünk vagy gondolunk, a bennünk munkálkodó csodás erő szerint: neki legyen dicsőség a Messiás Jézusban kihívottak összességében, minden nemzedékre nézve, örökkön örökké! Ámen!

Kérlek tehát titeket, én, „az Úrban megkötözött fogoly”, hogy méltó módon járjatok ahhoz a meghíváshoz, amellyel meg lettetek hívva: teljes alázatossággal és szelídséggel, hosszútűréssel, ahogy elviselitek egymást szeretetben, miközben igyekeztek megtartani a Szellem egységét a békesség kötelékében. Egy a Test és egy a Szellem, úgy, ahogyan hívva is lettetek a ti meghívásotok egyetlen elváró reménységében. Egy az Úr, egy a hit, egy a bemerítés, egy az Istene és Édesapja mindenkinek, aki mindenek felett van, mindeneken keresztül és mindegyikőtökben.

Közülünk pedig egyenként mindenkinek a Messiás ajándékának mértéke szerint adatott a kegyelem. Emiatt mondja: „Miután felment a magasságba, foglyul ejtette a fogságot, és adományokat adott az embereknek.” Az pedig, hogy „felment”, mit jelent, ha nem azt, hogy le is ment először a föld alsóbb részeibe? Aki lement, ugyanaz, aki fel is ment, feljebb mind a mennyeknél, azért, hogy mindeneket betöltsön.

És ő adta a kiküldötteket, meg a szóvivőket, meg a Jóhírt hirdetőket, meg a juhászokat és tanítókat: a szenteknek a Messiás Teste felépítésére végzett segédkezés munkájára való felkészítéséhez, amíg mindnyájan megérkezünk a hitnek és az Isten Fia megismerésének az egységére, a hiánytalanul tökéletes férfiúságra, a Messiás teljességét elért felnőttkor mértékére: hogy ne lehessünk többé kiskorúak, akik ide-oda vetődnek és sodródnak a tanításnak mindenféle szelétől, a tévelygésre csábításban ügyeskedő emberek bűvészkedésében; ehelyett azzal, hogy a valóigazságot szóljuk önzetlen szeretetben, felnőhessünk őhozzá mindenben, aki a fej, a Messiás: akiből az egész Test, ahogyan egyre szorosabban összeilleszkedik és összenő a hozzájárulás minden ízülete által, minden egyes tag arányos közreműködése mentén: a Testnek a növekedését végzi a maga felépítésére szeretetben.

Azt mondom tehát, és tanúskodom az Úrban, hogy ti többé ne járjatok úgy, ahogy a többi nemzetbeliek is járnak az ő elméjük hiábavalóságában, mivel gondolkodásukban már  elsötétedtek, ahogy el vannak idegenítve az Isten életétől a tudatlanság miatt, amely az ő szívük keménysége miatt van bennük; akik miután már elérzéketlenedtek, átadták magukat a féktelen kicsapongásnak, minden tisztátalanság nyereségvágyból való űzésére.

Ti azonban nem így tanultátok a Messiást, ha ugyan őt hallottátok és őbenne lettetek tanítva, úgy, amint van a valóigazság Jézusban: hogy le kell vetnetek a korábbi életvitel szerinti³ régi embert, aki meg van romolva a csalás kívánságai szerint; ugyanakkor meg kell újulnotok a ti elmétek szellemével és fel kell öltöznötök az új embert, aki Isten szerint lett teremtve a valóigazság igazságosságában és szentségében.

Ezért, miután levetettétek a hazugságot, szóljatok valóigazságot, ki-ki az ő legközelebbi embertársával, mert egymás tagjai vagyunk. „Lehessen haragra ingerelni, és ne kövessetek el bűnt”: a nap le ne menjen a ti ingerültségeteken, a Szétdobálónak se adjatok helyet! A lopó többé ne lopjon, hanem inkább fáradozzék, ahogy munkálja a jót az ő kezeivel, hogy legyen mit megosztania a szükségben levővel! Semmiféle rothadt beszéd a ti szátokból ki ne jöjjön, csak ha valami jó a szükséges felépítés céljára, hogy kegyelmet adhasson a hallgatóknak! És meg ne szomorítsátok az Isten Szent Szellemét, akiben el lettetek pecsételve a váltságdíj általi felszabadulás napjára! Minden keserűség, és indulat, és harag, és lárma, és gyalázkodás legyen eltávolítva tőletek, minden rosszasággal együtt! Váljatok viszont egymáshoz jóságosakká, irgalmasokká, egymásnak kegyelmezőkké, ahogyan Isten is a Messiásban megkegyelmezett nektek.

Legyetek azért Isten utánzói, mint önzetlenül szeretett gyermekek, és járjatok szeretetben, úgy, ahogyan a Messiás szeretett minket és kiszolgáltatta önmagát helyettünk, az Istennek való felajánlásként és áldozatként, édes illatozásra.

Viszont paráznaság és bármiféle tisztátalanság vagy kapzsiság még csak ne is legyen említve köztetek, mint ahogyan ez a szentekhez illik, se szégyenletes erkölcstelenség, se bolond beszéd, se trágár viccelődés, melyek nem illendőek, hanem inkább a hálaadás.

Mert azt jól tudjátok, hogy egy paráznának vagy tisztátalannak vagy kapzsinak, aki bálványszolgáló, sincs öröksége a Messiás és Isten királyságában. Senki titeket be ne csapjon üres beszédekkel, mert ezek miatt jön az Isten haragja a meggyőzhetetlen engedetlenség fiaira. Ezért ne legyetek az ő társaságuk, mert egykor sötétség voltatok, most pedig világosság az Úrban: a világosság gyermekeiként járjatok (mert a Szellem gyümölcse minden jóságban és igazságosságban és valóigazságban van), ahogy alaposan megvizsgáljátok, mi kedves az Úrnak. És ne legyen közösségetek a sötétség gyümölcstelen cselekedeteivel, hanem inkább rábizonyítóan feddjétek is meg azokat! Mert az általuk titokban megtörténteket még kimondani is szégyenletes! De mindezek, ahogy a világosság által rábizonyító feddésben részesülnek, nyilvánvalóvá válnak: mert minden, ami nyilvánvalóvá válik, az világosság. Emiatt mondja: „Ébredj fel, aki alszol, és támadj fel a halálból, és fel fog ragyogni neked a Messiás!”

Lássátok meg tehát, hogy hogyan járjatok pontosan: nem mint bölcstelenek, hanem mint bölcsek; ahogy áron is felszabadítjátok az alkalmas időt, mert a napok nyűgös bajlódásokkal telve gonoszak. Éppen emiatt ne váljatok értelmetlenekké, hanem megértőkké arra nézve, hogy mi az Úr akarata.

És ne részegedjetek le bortól, amiben kicsapongás van, hanem teljesedjetek be szellemben: ahogy beszélgettek egymással pengetésekkel és dicshimnuszokkal és szellemi énekekkel; ahogy énekeltek és zengedeztek a ti szívetekben az Úrnak; ahogy hálát adtok mindenkor mindenért a mi Urunk, a Messiás Jézus nevében az Istennek és Édesapának; ahogy alárendelődtök egymásnak Isten tiszteletteljes félelmében.

Ti asszonyok, a saját férfiatoknak rendeljétek alá magatokat, mint az Úrnak; mert a férfi feje az asszonynak, mint a Messiás is feje a kihívottak összességének – és ő a megmentője a Testnek. De ahogy a kihívottak összessége alá van rendelve a Messiásnak, ugyanúgy az asszonyok is az ő saját férfijuknak mindenben.

Ti férfiak, szeressétek önzetlenül a magatok asszonyát, ahogyan a Messiás is szerette a kihívottak összességét, és önmagát szolgáltatta ki érte, hogy azt megszentelhesse, miután megtisztította a víz fürdőjével az Irányadó kijelentésben, hogy állíthassa azt önmaga elé dicsőségesen: a kihívottak összességét, amelyen nincs folt vagy ránc, vagy bármi az ilyesmikből. Ellenkezőleg, hogy szent és kifogástalan lehessen! Ily módon tartoznak a férfiak szeretni a maguk asszonyát, mint a maguk hústestét. Aki szereti a maga asszonyát, önmagát szereti. Mert senki soha a maga hústestét nem gyűlölte, ellenkezőleg, táplálja és gondozza azt, ahogyan az Úr is a kihívottak összességét.

Mert tagjai vagyunk az ő Testének, az ő húsából és az ő csontjaiból. Ennek megfelelően „el fogja hagyni az ember az ő apját és anyját, és hozzá fog ragadni a maga feleségéhez, és lesz a kettő egy hústestté.” Ez a titok nagy: én pedig ezt a Messiásra és a kihívottak összességére mondom. Mindemellett, ti is egyenként, ki-ki a maga asszonyát úgy szeresse, mint önmagát, az asszony pedig úgy szeresse a férfit, hogy féli.

Ti gyermekek, fogadjatok szót a ti szüleiteknek az Úrban, mert ez igazságos. „Értékelve tiszteld a te apádat és anyádat – ami az első parancsolat ígérettel –, hogy jó történjen veled, és hosszú életű leszel a földön.” És ti apák, ne ingereljétek a ti gyermekeiteket, hanem gondozzátok őket az Úr nevelésében és intésében.

Ti rabszolgák, fogadjatok szót a hústest szerinti uraknak félelemmel és rettegéssel, a ti szívetek egyszerűségében, amint a Messiásnak: nem látszatszolgálattal, mint embereknek tetszelgők, hanem mint a Messiás rabszolgái, ahogy megteszitek az Isten akaratát lélekből, akik jókedvvel végeztek rabszolgamunkát az Úrnak és nem embereknek. Hiszen tudjátok, hogy ki-ki amit, esetleg akármi jót tenne, azt kapja vissza az Úrtól, akár rabszolga, akár szabad. És ti urak, ugyanazt tegyétek velük azzal, hogy elengeditek a fenyegetést, hiszen tudjátok, hogy ti magatoknak is az Ura ott van a mennyekben, és nála nincs személyválogatás.

Végül, testvéreim, legyetek csodásan megerősítve az Úrban, és az ő erejének hatalmában! Öltözzétek fel az Isten teljes vértezetét ahhoz, hogy képesek legyetek kimozdíthatatlanul megállni az ördög minden ravasz csábításával szemben! Mert számunkra a birkózás nem hústest és vér ellen van, hanem a fejedelemségek ellen, a hatalmasságok ellen, a jelen korszak sötétségének világkormányzói ellen, a gonoszság szellemi dolgai ellen a mennyei tartományokban. Éppen emiatt kapjátok fel az Isten teljes vértezetét, hogy képesek legyetek ellenállni a gonosz napon, és miután mindent kidolgoztatok, kimozdíthatatlanul megállni.

Álljatok meg tehát kimozdíthatatlanul, miután egyszer s mindenkorra körülöveztétek a ti derekatokat a valóigazságban, és felöltöztétek az igazságos mivolt mellvértjét is, továbbá felsaruztátok a lábatokat a békesség Jóhírének felkészültségében, mindezekre felkaptátok a hit pajzsát, amelyben képesek lesztek a gonosz minden tüzes nyilát kioltani. A megmentés sisakját is vegyétek át, és a Szellem tőrét⁴ (amely Isten Iránymutató kijelentése⁵), mint akik minden ima és könyörgés által minden alkalmas időben szellemben imádkoztok, és erre a dologra nézve éberen őrködtök az összes szent körül minden kitartással és könyörgéssel.

Értem is imádkozzatok, hogy adassék nekem Kinyilatkoztatás az én számnak megnyitásakor bátor egyenes kiállással, hogy megismertethessem a titkát a Jóhírnek (amelyért láncban viselek követséget): hogy ebben bátran beszéljek úgy, amint nekem szólnom kell.

Hogy pedig ti is megtudjátok a felőlem valókat, hogy mivel foglalkozom, mindent megismertet majd veletek Tükhikosz, a szeretett testvér és hűséges közvetítő-segéd az Úrban, akit éppen azért küldtem hozzátok, hogy megismerjétek a felőlünk való dolgokat, és felbátorítsa a ti szíveteket.  

Békesség a testvéreknek, és önzetlen szeretet hittel, Édesapa Istentől és a Messiás Úr Jézustól! A kegyelem mindazokkal, akik önzetlenül szeretik a mi Urunkat, a Messiás Jézust romlatlanságban! Ámen.

¹ Hitelesen hűséges hívők: a görög πιστός (e: „pisztosz”) hármas jelentésű, hogy valaki ‘hiteles (megbízható), hűséges, és hívő’.

² Kiküldöttek és isteni szóvivők: A hagyományos fordításokban ‘apostolok’ és ‘próféták’.

³ Szerint(i): a mondatban háromszor fordul elő; vmihez/vkihez való igazodást, követést, kapcsolódást, összefüggést, összhangot jelöl.

⁴ Tőrét: A római gyalogos katona fő fegyvere a gladius nevű rettegett rövid kard volt. A 45 centiméter hosszú, kétélű, hegyes végű pengét inkább közelharcban, szúrásra használták, mint vagdalkozásra.

⁵ Iránymutató kijelentése: Itt a görög ῥῆμα (e.: „réma”) szó szerepel, ami a beszédet az aktuális kimondottsága felől közelíti meg, tehát inkább élőszó, ami elbeszélés, vezetés vagy parancs is lehet, szemben a „logosszal” (gör.: λόγος), ami a korábban kimondott beszédnek a koncepció felöli oldalát közelíti meg, és ebben a fordításban Kinyilatkoztatásnak fordítjuk (Jézusban ez a logosz Kinyilatkoztatás lett testté).